Hinduism

=Hinduism=

==

Historik
**Födelse**: Från ca 1500 f kr började indoeuropeiska stammar att tränga in i Indien norrifrån. Med sig hade de en polyteistisk religion, som kanske på långt håll var släkt med religionerna i Europa. Denna religion blandades med den religion som redan fanns i Indien och blev till den första hinduismen. Vilka gudar som kommer från arierna och vilka som redan fanns i Induskulturen är svårt att utröna. Numer lutar de flesta forskare åt att bara en mindre del av religionen har sitt urpsprung hos arierna från norr. Det verkar som denna första hinduism inte nödvändigtvis innehöll inslag som reinkarnation och sökande efter personlig upplysning. Istället var offerriter viktiga. Genom att offra till gudarna såg man till att världen och människorna fick fortsätta att existera. Religionen var en statsaffär. Kastsystemet, där man föds in i prästkasten (brahminerna), krigarkasten, tjänarkasten, bondekasten eller de kastlösa, härstammar också från denna tid. Under det sista årtusendet skrevs Veda-skrifterna ner. De är fortfarande hin-duismens centrala heliga skrifter. Men redan vedaskrifterna visar att religion-en nu hade börjat utvecklas och förändras. **Senare utveckling**: Tron på själens ständiga återfödelse blev viktig och reli-gionen blev mer personligt inriktad. På 500-talet f kr uppstod en rad nya ask-etiska rörelser som gjorde uppror mot det gamla. Störst blev buddhismen och jainismen, som både blev egna religioner. En tredje rörelse, den ödestroende ajivikismen, som också kan anses som en egen religion, var också stor. Den egentliga hinduismen trängdes tillbaka till mindre områden och till lands-bygden. Detta var hinduismens största kris. Men genom att smälta samman delar av de nya religionerna med vedareligi-onen uppstod en mer utvecklad hinduism, som nu kunde slå tillbaka. Offer-riterna tonades ner och det stora antalet gudar blev mindre viktiga. Den teistiska hinduism, den moderna formen, slog igenom. Alla gudar ansågs nu vara en del av en och samma Gudomliga kraft. Tre gudomar blev särskilt viktiga: Vishnu (Upprätthållaren), Shiva (Förstöraren och återskaparen) och Shakti (Den kvinnliga principen). I bakgrunden finns också Brahma (Skapa-ren). Vishnudyrkarna är flest. De anser att Vishnu har reinkarnerat sig många gån- ger i mänsklig skepnad. En av dessa inkarnationer är Krishna. Under vår tideräknings fem första århundraden återtog hinduismen sin domi-nerande position i Indien. Jainismen marginaliserades, men överlevde. Budd-hismen försvann från Indien, men överlevde på Sri lanka och i Kina och spreds därifrån vidare utåt. Under tiden blev däremot de mystiska meditativa yogarörelserna inom hinduismen allt starkare. Hinduismen spreds till Sydöstasien och antog nya former. Speciellt stark blev den i Indokina och på Java. Men senare tog buddhismen över i dessa områden. Men den hinduiska storhetstiden tog slut i och med att muslimerna invader-ade Indien. De första framstötarna skedde redan på medeltiden, men det var fram emot 1500 som norra Indien blev muslimskt. Det ledde till at en hel del indier i öster och i Bengalen (dagens Pakistan och Bangladesh) gick över till islam. I gränstrakterna mellan islam och hinduism uppstod sikhismen. Senare erövrade muslimerna även Sydöstasien och utplånade de sista resterna av hinduismen där, sånär som på Bali. I centrala och södutmärkt hinduismen. Det blev religionens styrka när den nådde Europa och Nordamerika. De hinduistiska teserna om reinkarnation och personlig andlig utveckling påverkade miljoner i väst. Yoga och meditation har blivit vanlig. Det är hinduismen som är kärnan i det som kallas New Age. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Indiska utvandrare har också spridit sig över världen, bland annat till länder som Storbritannien, Fiji och Trinidad-Tobago. == <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Lära: <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">  <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">  == <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">I Indiens religiositet beskrivs allt jordiskt som illusioner. Det är overkligt och osant - och kallas maya. För frälsning är maya det stora hindret. De allra flesta människor identifierar sig med sitt jordiska liv och är därmed fångade i mayas klor. Människosjälen, som i hinduismen kallas atman, betraktas som en gudomlig gnista, som en gång framsprungit ur Världsguden Brahma. Här finns emellertid en nyansskillnad mellan de två stora filosofiska riktningarna inom hinduismen. Sankya- filosofin menar att det har uppstått ett oändligt antal själsgnistor som har ett sken av självständighet men vars innersta natur längtar tillbaka till en total sammansmältning med sitt andliga ursprung, Brahma. Vedantafilosofin anser att Brahma är odelbar. Brahma är därför både det makrokosmiska Världsljuset och odelad i varje människa. När människan upplever sin individualitet som en separat enhet, beror det på mayas illu-sionsvärld. Inom bada dessa tankeriktningar ligger vägen till frälsning i att genomskåda maya och frigöra det gudomliga ljuset. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Den själ som inte genomskådar mayas värld, måste återvända till jorden i ständigt nya inkarnationer. Tankar och handlingar tvingar själen tillbaka i en fysisk kropp tills den Iyckas bryta sig ut ur Livets hjul och bli en frigjord själ. Yoga är en väg till frigörelse. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Inom buddhismen menar man att allt som är av jordisk, förgänglig natur leder till lidande. Buddha förklarade att orsaken till allt lidande är människans fast-hållande vid existensen. Det är i synnerhet människans jagupplevelse, att hon ser sig som en separat individ, som orsakar lidandet. Upplevelsen att vara ett individuellt väsen knyter människan till jorden, och det hindrar andens frigör-else och leder till lidande. Därför är målet med olika ockulta tekniker att upp-lösa jagkänslan. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Inom indisk religion är idealet en människa med ett starkt nedtonat jag-med-vetande, vilken kan handla utan begär och som mentalt sett fullständigt har distanserat sig från det hon tänker, känner och gör. En sådan människa kan bryta sig ut ur Livets Hjul. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Yogans mål är en sammansmältning mellan den individuella själen och världs-själen. Yoga betyder förening. Det sista stadiet ärsamadhi, som innebär en djup kontemplation där man fullständigt smälter samman med den yttersta verkligheten och får del av ett permanent kosmiskt medvetande. Detta till-stånd liknas ibland vid den kristna mystikens unio mystica. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Hinduismen är egentligen oerhört svår att överblicka, på grund av de många olika inriktningarna, heliga skrifterna, och vägarna till frälsning. Trots detta är hinduismen världens tredje största religion, med ca 700 miljoner anhängare. I Sverige beräknas det finnas några tusen hinduer, varav några hundra är involverade i Hare Krishna-rörelsen. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">I Indien brukar man tala om de tre olika frälsningsvägarna: > > <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">I Indien lever man efter ett strikt klassystem, som i sin tur är indelade i kast /yrken. Högst upp i klassystemet står prästerna, brahminerna, som följs i rakt nedstigande led av krigare, bönder och hantverkare, och till slut tjänare (su-dras). Inom dessa klasser finns det ca 3000 olika kast. Är man son till en krukmakare så blir man själv krukmakare, eftersom man inte kan byta sitt nedärvda kast. Det finns även en femte klass – de ”kastlösa” (”Guds barn” eller haridjan, som Mahatma Gandhi kallade dem), som utgör ca 20% av Indi-ens befolkning. De står allra längst ned på den sociala skalan, och är utstötta från samhället. Skulle man dricka vatten från samma brunn som en kastlös blir man oren. Som tur är, är kast- och klassystemet inte lika utbrett i städerna som på landsbygden. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Hinduismens tre grundpelare är Samsara – tron på det eviga kretsloppet, kar-ma – tron på att man sår det man skördar (”gör mot andra som du vill att de ska göra mot dig”, på ett ungefär), och tron på en gudomlig verklighet. I den gudomliga verkligheten ingår ett panteon fullt med gudar och gudinnor, av varierande slag. Man pratar om siffror mellan 3 och 330 miljoner gudomar! De tre mest framstående är dock Brahma (skaparen), Vishnu (uppehållaren) och Shiva (förstöraren). Brahma var från början en personifiering av Brahman, världssjälen/det högsta varat. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Det eviga kretsloppet, som går ut på att man föds, lever och dör, och medan man gör det skaffar man sig karma – god såväl som dålig – kan brytas, om man har klättrat högst upp på karmastegen, som är i sju steg: <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">1. Gudar 2. Nötkreatur 3. Ormar och apor 4. Människor av höga kast <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> 5. Människor av låga kast 6. Övriga djur 7. Insekter
 * <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">karma-yoga (offrandets och/eller handlandets väg)
 * <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> jnana-yoga (insiktens väg)
 * <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> bhakti-yoga (kärlekens väg

<span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">Man börjar som insekt, och när man levt ett gott liv som det, och har fått bra karma, blir man ett djur i nästa liv. Går detta också bra blir man människa nästa gång. Lyckas det, blir man nästa gång en människa av ett högre kast än i det förra livet. Misslyckas man halkar man nedåt på stegen, och får jobba för att komma högre. Att man anser kor vara heliga i Indien, är helt enkelt för att de är högre upp på karmastegen än vad människor är. Sista steget innan man blir ett med Moksha (den slutgiltiga befrielsen från åter-födelse) är som gud/gudinna. Man kan ju tycka att det är lite lustigt att gudomar som Kali, Parvati, och Shiva inte har nått Moksha efter alla dessa år.

<span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">I hinduismen är det ett belönings- och bestraffningssystem som sköter rein-karnationen. Sköter du dig får du ett liv som en högre stående varelse i nästa liv, och tvärtom. Enligt spiritualismen och New Age finns ingen karmastege. Man lever endast för att lära, och det gör att man väljer vad man vill åter-vända som. Fattig i det här livet, rik i nästa, eller tvärtom. Däremot kan man förtjäna bra liv, om man har kämpat på bra. Sådant kan t.ex. märkas genom en högre andliga medvetenhet. Ju tidigare man blir medveten om den, desto bättre.

Riktningar inom Hinduismen
Inom hinduismen kan man inte som inom andra<span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> religioner tala om direkta riktningar men man kan<span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> ändå tydligt urskilja tre olika frälsningsvägar som <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;"> i sin tur gett upphov till olika skolor eller riktningar: <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">**Gärningens väg** (karma yoga): Goda gärningar leder på rätt väg, men de leder inte ända fram. De är dock en nödvändig förberedelse för de följande vägarna. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">**Kunskapens väg** (jnana yoga): man måste inse med hela sin varelse, verkligen uppleva sitt innersta jags enhet med det gudom- liga. Liksom flodens vatten försvinner i oceanen, skall människan försvinna i gud. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">**Kärlekens väg** (bhakti yoga): man förenas med gud i yttersta kärlek till honom, Gudshängivenhet. <span style="font-family: Verdana,Arial,Helvetica,sans-serif;">

Gudar:
Hinduismens mytologi i dess "klassiska" utformning presenteras främst i de två stora indiska eposen Mahabharata och Ramayana samt i puranatexterna. En rad myter förekommer i sina tidigaste versioner i Veda, och i hinduismens panteon ingår en rad välkända vediska gudar. Dit hör de två mest betydelsefulla, //Vishnu// och //Shiva// (//Rudra//). I spetsen för "de 33 gudarna" (//deva// 'gud') på berget Meru i världens centrum rider åskregnets gud //Indra//, gudarnas kung, på sin vita elefant, Airavata. Indra härskar över ett eget paradis, en himmel som är en tillfällig uppehållsort – sedan väntar en återfödelse; detta gäller också de underjordiska dödsriken där //Yama// härskar. Flera av de gudar som har vedisk bakgrund återfinns som världsväktare (//lokapala//) eller väderstrecksväktare (//dikpalaka//). Dit räknas //Agni// (eldguden), //Surya// (solguden), //Varuna// (vattnets och havets gud), //Vayu// (vindguden), //Kubera// (rikedomens gud) och //Soma// (månguden). Surya intar en särställning dels p.g.a. den viktiga roll han spelar i de dagliga riterna, dels p.g.a. att han tidvis (under iranskt inflytande) blivit föremål för tempelkult i stor skala. Vedisk bakgrund har också gudinnan //Sarasvati//, identifierad med Ordet (//vac//) och som sådan beskyddare av diktkonst och lärdom. Hon uppträder ofta som skaparguden //Brahmas// hustru (och dotter). Brahma är i ännu högre grad än Indra en av myternas stående aktörer. I sin skaparfunktion är han underordnad den högsta gudomen, vanligen Vishnu eller Shiva, på vars uppdrag han handlar. Tillsammans med dem ingår han i en ofta omtalad treenighet (//trimurti//), där han själv är den som skapar världen, Vishnu den som uppehåller och Shiva den som låter världen gå under. I många myter framstår Brahma som hjälplös inför demonernas tilltagande inflytande och får söka sin tillflykt hos någon mäktigare gud. Konflikten med demonerna är redan i vedisk litteratur ett mytologiskt huvudtema. Den är bakgrund till handlingen i Mahabharata och Ramayana, i de centrala myterna om //Skanda// och //Devi// och i berättelserna om Vishnus och Shivas olika manifestationsformer (t.ex. berättelsen om "kärnandet av odödlighetsdrycken", //amritamanthana//). I (den ursprungligen vediska) myten om hur //Dakshas// offer förstörs av Shiva (Rudra) betonas dennes ställning som outsider, i konflikt med de andra gudarna. I samma myt berättas om Shivas makas, //Satis//, frivilliga död i elden när hon ser sin make förödmjukas av Daksha (hennes far). Sati återföds som Himalayas dotter, //Uma// eller //Parvati//. Myten om "brännandet av Kama" (//kamadahana//) handlar om hur den erotiske asketen Shiva leds in i det äktenskap med henne, vars frukt är krigsguden Skanda. Denne förgör demonen Taraka, gudarnas hotande fiende. Shiva själv framträder i krigisk roll bl.a. i myten om "brännandet av de tre städerna" (//tripuradahana//). Ett viktigt tema i Shivamyterna är dansen, där Shiva som dansarnas konung bl.a. tävlar med och besegrar Gudinnan. Shivas antagonism mot Brahma avspeglas i myten om hur han som //Bhairava// hugger av Brahmas femte huvud, medan myten om hans manifestation som en kosmisk //linga// (fallos) handlar om hans överlägsenhet över Vishnu och Brahma. Som //Hari–Hara// uppträder däremot Shiva som förenad i en kropp med Vishnu. Som hälften kvinna (Ardhanarishvara) uppgår han i en enhet med Gudinnan.

Gudinnan framträder under en rad olika namn, som ibland uppfattas som separata individer; som Sati och Parvati är hon Shivas gemål, som //Durga// är hon främst demonernas stridbara fiende, som //Kali// är hon samtidigt skräckinjagande och moderligt beskyddande. Som Gudinnans och Shivas son räknas, förutom Skanda, också //Ganesha//, som av sin far försetts med elefanthuvud. Ganesha, som undanröjer hinder för framgång och beskyddar studier och lärda mödor, har en grundmurad popularitet.

Statistik
Hinduismen utövas i framför allt Indien, Nepal och bland tamilerna på Sri Lanka, där den är den största religionen. Enligt vissa källor är 83% av Indiens invånare hinduer (muslimerna utgör 11% och bland de övriga är 6% kristna, sikher eller buddhister). Hinduismen är världens tredje största religion (efter Kristendomen och Islam) med sina 762 miljoner troende (13% av världens befolkning). Bland övriga länder kan man nämna USA och Kanada där det finns 1,1 miljoner respektive 157 000 hinduer. I Sverige bor det omkring 6 000 hinduer och det finns hinduiska tempel i Mariestad, Jönköping, Stockholm, Borås och Trollhättan. Hinduismen är den äldsta organiserade religionen och den som är mest tolerant mot folk med andra trosbekännelser samt mot hinduer med trosavvikelser inom den egna religionen.
 * **Nation** || **Antal hinduister** || **I % av befolkningen** ||  || Nation || Procent hinduister || Antal hinduister ||
 * [|Indien] || 751 000 000 || 79,0 procent ||  || Indien || 89,0 procent || 751 000 000 ||
 * [|Nepal] || 17 380 000 || 89,0 procent ||  || Nepal || 79,0 procent || 19 000 000 ||
 * [|Bangladesh] || 12 230 000 || 11,0 procent ||  || [|Mauritius] || 52,0 procent || 600 000 ||
 * [|Indonesien] || 4 000 000 || 2,5 procent ||  || [|Guyana] || 40,0 procent || 300 000 ||
 * [|Sri Lanka] || 2 800 000 || 15,0 procent ||  || [|Fiji] || 38,0 procent || 300 000 ||
 * [|Pakistan] || 2 120 000 || 1,5 procent ||  || [|Surinam] || 30,0 procent || 116 000 ||

Källor
http://www.to-life.se/hinduism.htm http://www.ne.se/artikel/203091/203091 http://sv.wikipedia.org/wiki/Hinduism#Hinduismens

Liiteratur
Lista böcker som ni använt

Övriga länkar
[|Hinduism i Jönköping] [|Hinduism i Sverige] [|Hinduism på kartan]

Litteratur
Skriv in boktips här